‫נראה שמישהו מנסה להרוג אותי.‬
‫בקצב הזה, היא אמרה שמצפה לי גורל דומה‬ ‫לגורלו של סאטושי...‬
‫תהיה יותר ספציפי.‬
‫כמו לעבור.‬
‫לעבור?‬
‫- העלים אותם השד‬ ‫חלק 4: הפרעה -‬
‫אני אחזור עוד רגע.‬
‫בסדר, אין בעיה.‬
‫ערב טוב.‬
‫רנה...‬
‫מה את עושה פה?‬
‫קייצ'י, כבר אכלת?‬
‫לא.‬
‫אני שמחה לשמוע.‬
‫הבאתי קצת תוספות.‬
‫אני יכולה לחמם אותן במטבח.‬
‫אני מודה לך, אבל נראה שארוחת הערב‬ ‫תהיה מוכנה עוד מעט.‬
‫באמת?‬
‫אימא שלי מכינה הרבה תוספות.‬
‫אז...‬
‫אימא שלך באמת הכינה ארוחת ערב?‬
‫אממ... לא. אבל עכשיו...‬
‫למה?‬
‫למה אתה משקר?‬
‫למה?‬
‫זה לא...‬ ‫-זה שקר!‬
‫ארוחת הערב שלך היא מרק אינסטנט, נכון?‬
‫וחזיר צלוי בג'ינג'ר שקנית בשוק.‬
‫איך...?‬
‫אבל זה לא מספיק בשבילך. ‬ ‫אתה צריך לאכול גם ירקות.‬
‫אז, קייצ'י, אתה יכול לפתוח בבקשה?‬
‫לכי הביתה.‬
‫קייצ'י, תפתח.‬
‫בבקשה לכי הביתה.‬
‫קייצ'י...‬
‫לכי הביתה.‬
‫לכי הביתה!‬
‫-זה כואב, קייצ'י!‬
‫לכי הביתה!‬ ‫-זה ממש כואב, קייצ'י!‬
‫לכי הביתה!‬ ‫-אני מצטערת שעשיתי שטויות.‬
‫לכי הביתה!‬
‫-אני מצטערת...‬
‫לכי הביתה!‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-לכי הביתה!‬
‫אני מצטערת.‬
‫הלו, אוישי?‬
‫רנה הייתה פה הרגע.‬
‫היא באה לבקר?‬
‫לא...‬
‫אוישי, ספר לי בבקשה על רנה.‬
‫אין לי בעיה, אבל אל תספר לאף אחד אחר.‬
‫כמו כן, ייתכן שיהיו פה כמה הנחות.‬
‫זה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני מבין.‬
‫למען האמת, יש לי חשדות.‬
‫אתה מתכוון שהן חשודות במשהו?‬
‫לא, זה לא מה שאני מתכוון.‬
‫אני מדבר על אויאשירו-סמה.‬
‫תהיתי אם הקללה של אויאשירו-סמה אמיתית...‬
‫אז התחלתי לחקור.‬
‫התקרית עם רנה ריוגו שסיפרתי לך עליה...‬
‫שהיא שברה את חלונות בית הספר באיבארקי?‬
‫כן. היו שם קורבנות.‬
‫היא היכתה באלה שלושה תלמידים‬ ‫שהיו קרובים אליה.‬
‫אלה?‬
‫אבל בית הספר והקורבנות לא תבעו אותה,‬
‫אז זה לא הגיע לבית המשפט.‬
‫המעורבים לא מוכנים לחשוף שום דבר, משום מה.‬
‫למרות שאחד הקורבנות ‬ ‫נפגע בעין כתוצאה מהמכות,‬
‫הוא לא פנה לבית המשפט או דיבר על כך.‬
‫הלו?‬
‫מאברה, אתה שומע אותי?‬
‫מה היא אומרת?‬
‫מה אמרת, מאברה?‬
‫"אני... מצטערת..."‬
‫מה?‬
‫מאברה?‬ ‫-"אני מצטערת."‬
‫"אני מצטערת. אני מצטערת."‬ ‫-הלו?‬
‫קייצ'י!‬
‫בוקר טוב!‬
‫תמיד היית חובב בייסבול?‬
‫אני לא מצליח להתרכז, עזבי אותי בשקט.‬
‫תפסיק להניף את האלה.‬
‫מה?‬
‫תפסיק להניף את האלה.‬
‫הפסקתי.‬
‫אני רוצה שתפסיק ולא תמשיך היום.‬
‫למה?‬
‫אני לא מפריע לאף אחד.‬
‫אתה כן.‬
‫למי אני מפריע ומתי?‬
‫זו אלה של מישהו אחר...‬
‫היא חפץ שתלמיד שעבר מכאן השאיר, נכון?‬
‫מוזר, מה?‬
‫רק האח עבר, אחותו לא. נכון?‬
‫אתה ידעת?‬
‫סאטושי הוג'ו, אחיה הגדול של סאטוקו, נכון?‬
‫נעלם בשנה שעברה.‬
‫שמעתי שגם סאטושי התאמן על החבטות שלו.‬
‫ממש לפני שהוא נעלם.‬
‫זו אזהרה מהקללה של אויאשירו-סמה?‬
‫בכל מקרה, כולם מפחדים.‬
‫אם אתה סתם עושה שטויות...‬
‫אז אתה חייב להפסיק לחקות את סאטושי!‬
‫קודם כל: אני לא יודע כלום על סאטושי!‬
‫כולם מסתירים את זה.‬
‫לא הסתרנו את זה...‬
‫לא רציתן להפחיד אותי?‬
‫רק בגלל זה אני לא בעניינים?‬
‫לא... לא התכוונתי...‬
‫שאלתי אם קרה משהו באתר של הסכר.‬
‫אמרת שלא!‬
‫למרות הגופה שבותרה.‬
‫שקרנית שכמוך!‬
‫מצטערת. לא התכוונתי לשקר...‬
‫חברים לא מסתירים דברים זה מזה, נכון?‬
‫נכון?‬
‫בגלל זה אתן לא חברות שלי!‬
‫קייצ'י...‬
‫זה לא...‬
‫האוהגי שהבאתן לי היה טוב.‬
‫טוב כל כך שירד לי דם.‬
‫מי עשתה את זה?‬
‫את או רנה?‬
‫לא תוכלו להיפטר ממני בקלות.‬
‫אל תחשבו שתצליחו להיפטר ממני בקלות‬ ‫כמו שניפטרתן מסאטושי.‬
‫אני יודע שהיית מעורבת בכמה קטטות...‬
‫עם מנהל הבנייה של הסכר שנהרג.‬
‫חשבת שתוכלי להסתיר את זה?‬
‫איך אתה יודע את זה בכלל?‬
‫בואי נלך.‬
‫יהיה מבאס אם נאחר.‬
‫זה אכזרי, קייצ'י.‬
‫אני מבינה...‬
‫האיש ההוא סיפר לך הכול.‬
‫הייתי צריכה להרוג אותו כבר אז.‬
‫הוא שכח שסלחתי לו‬ ‫בגלל שהוא התכוון לפרוש באותה השנה.‬
‫לעזאזל.‬
‫לעזאזל עם הממזר הזקן הזה.‬
‫אני בטוח אהרוג אותו.‬
‫ממזר זקן? את מתכוונת לאוישי?‬
‫למה יש לה גרזן?‬
‫מצאתי אותך, קייצ'י.‬
‫מה את רוצה?‬
‫הבית שלי באותו כיוון.‬
‫אז בשביל מה הגרזן?‬
‫מה זה?‬
‫קייצ'י, משהו מטריד אותך?‬
‫אתה מפחד, לא?‬
‫אני לא מפחד.‬
‫כשסאטושי עבר, ממש הצטערתי על זה.‬
‫ממש הצטערתי שלא הקשבתי למה שהטריד אותו.‬
‫"עבר"... ‬ ‫את מתכוונת, "השד העלים אותו", נכון?‬
‫מי נפטר מסאטושי?‬
‫זו היית את? או מיון?‬
‫או שזה היה מישהו מהכפר? תעני לי!‬
‫אני לא יודעת על מה אתה מדבר.‬
‫אני אגיד את זה ככה שתביני.‬
‫מי הרוצח הסדרתי?‬
‫לא הבנת.‬
‫מה...?‬
‫החשוד הוא לא אנושי.‬
‫אויאשירו-סמה מחליט הכול.‬
‫הקללה של אויאשירו-סמה היא אמונה תפלה.‬
‫אתה לא מאמין באויאשירו-סמה?‬
‫איך אני אאמין בכזה דבר?‬
‫אויאשירו-סמה קיים.‬
‫קרה לך שמישהו התנצל בפניך...‬
‫שוב ושוב, בלי להפסיק.‬
‫אויאשירו-סמה בא גם אליי.‬
‫זו הסיבה שעברתי חזרה להינאמיזאווה.‬
‫רק אני יכולה להקשיב לבעיות שלך.‬
‫אני לא אתן לך לעבור מכאן.‬
‫עכשיו, ספר לי.‬
‫מה...?‬
‫אני אקשיב.‬
‫אני אציל אותך.‬
‫אז, ספר לי.‬
‫אין סיכוי!‬
‫מה אתם רוצים?‬
‫אני אכה אתכם בראש, ממזרים!‬
‫אני חושבת שאתה צריך להישאר לשכב.‬
‫רנה...‬
‫התקשרתי לרופא. הוא אמור להגיע בקרוב.‬
‫למה את כאן?‬
‫סלחו לי!‬
‫מיון? למה?‬
‫המשפחה שלך לא פה, אז התקשרתי אליה.‬
‫היי. אתה נראה בסדר.‬
‫סתם דאגתי?‬
‫רנה, התקשר למאמן?‬
‫כן, אחרי שהתקשרתי אלייך.‬
‫המאמן יגיע בקרוב.‬
‫מי זה המאמן?‬
‫אתה לא יודע מי זה? כשאני אומרת "מאמן",‬ ‫אני מתכוונת למאמן.‬
‫אתה בקטע של בייסבול עכשיו, נכון?‬
‫זה ישמח את המאמן.‬
‫אז מי זה המאמן?‬
‫המאמן הוא המאמן.‬
‫אז מי זה?‬
‫אתן...‬
‫כן!‬
‫נסיים את משחק העונש לפני כן.‬
‫המשחק?‬
‫שיעורי הבית עם האוהגי.‬
‫בטח שכחת מזה, נכון?‬
‫מה קורה פה?‬
‫אל תזוז. זה משחק עונש.‬
‫מה זה? מה את עושה?‬
‫קייצ'י, אתה יודע, נכון?‬
‫מה? מה אני יודע?‬
‫חשדנו שמדובר בסמים,‬ ‫אבל לא מצאנו שום דבר כזה.‬
‫תוותר.‬
‫תפסיקו!‬
‫תפסיקו!!!‬
‫הם הגיעו.‬
‫"רנה ומיון חשודות,‬
‫יש יותר מארבעה - חמישה מבוגרים עם ואן לבן.‬
‫טומיטקה מת בגלל סם לא ידוע.‬
‫ההוכחה נמצאת במזרק."‬
‫למה?‬
‫למה נהייתי כזה?‬
‫- מאברה -‬
‫הנה הוא! הדלת האחורית!‬
‫שנייה אחת.‬
‫אוישי, יש לך שיחה מאזרח.‬
‫תודה.‬
‫השיחה מטלפון ציבורי.‬
‫אוישי מדבר. הלו?‬
‫אוישי?‬
‫מאברה? קרה משהו?‬
‫אמממ...‬
‫מה קרה?‬
‫אני...‬
‫תרגע, מאברה.‬
‫אני אשלח עכשיו שוטר שנמצא ליד.‬
‫גם אני אגיע מיד.‬
‫כנראה שזה לא יעזור...‬
‫כבר יהיה מאוחר מדי.‬
‫תרגע. מה המצב עכשיו?‬
‫זה יותר מדי זמן! כמה אנשים יש בניידת?‬
‫שניים.‬
‫התקשרת לשוטר המקומי?‬
‫הוא בסיור שלו.‬
‫קומה, תביא לי ניידת!‬
‫כן, המפקד!‬
‫הלו, מאברה?‬
‫יש שוטר בדרך עכשיו.‬
‫אני אגיע עוד שתיים - שלוש דקות.‬
‫מאברה, מי החשוד?‬
‫כמה?‬
‫גם אני חשבתי בהתחלה שהחשוד אנושי...‬
‫אבל למעשה...‬
‫נראה שאויאשירו-סמה קיים. עכשיו...‬
‫מאברה?‬
‫הוא עוקב אחריי כל הזמן.‬
‫למרות שאני בורח...‬
‫הוא דבוק אליי כמו צל.‬
‫לאט-לאט...‬
‫הוא כל הזמן מתקרב לגב שלי.‬
‫מאברה, הוא....‬
‫עכשיו, יש סיכוי ש...?‬
‫מאחוריי. ממש מאחוריי.‬
‫מי נמצא שם?‬
‫איך אוכל להסתכל אחורה?‬
‫אם אסתובב אחורה, אני...‬
‫אני יודע שאתה מפחד, אבל אני רוצה שתספר לי!‬
‫תסתובב אחורה, רק קצת!‬
‫מי נמצא מאחוריך, מאברה?‬
‫מאברה, אתה לא...‬
‫קרוע לעצמך את הגרון, נכון?‬
‫הלו, מאברה?‬
‫מצטער...‬
‫אוישי, הניידת מוכנה.‬
‫אוישי!‬
‫"מצטער"?‬
‫- יוני 1983 -‬
‫- משטרת אוקינומייה -‬
‫- דו"ח -‬
‫בעיר שישיבונה, בהינאמיזאווה,‬ ‫נרצחו תלמידות.‬
‫החשוד הוא קייצ'י מאברה.‬
‫הוא הזמין לביתו שתי תלמידות,‬ ‫רנה ריוגו ומיון סונוזאקי...‬
‫הוא הכה אותן למוות באלה.‬
‫- אין מעבר -‬
‫הוא ברח מזירת הפשע,‬
‫אבל שוטרים מצאו אותו‬ ‫אחרי שהתמוטט בתא טלפון.‬
‫הוא נפטר אחרי 24 שעות בבית החולים.‬
‫לפי הנתיחה שלאחר המוות,‬ ‫סיבת המוות הייתה הלם בעקבות איבוד דם,‬
‫בעקבות כך שהוא קרע את הגרון שלו בציפורניו.‬
‫הוא נפטר מאיבוד דם.‬
‫לא נמצאו סימני סמים.‬
‫מאוחר יותר, נמצא פתק בכתב יד‬ ‫בחדרו של החשוד.‬
‫הפתק נכתב על שני דפי B5 תקניים‬ ‫שנחתכו לשניים,‬
‫והודבק מאחורי השעון שעל הקיר.‬
‫הפתק היה במקור, ככל הנראה, עמוד B5 אחד,‬
‫שנקרע לשניים כדי להסיר‬ ‫מספר שורות מאמצע העמוד.‬
‫לפי הכמויות הגדולות של שאריות נייר דבק‬ ‫מאחורי השעון...‬
‫אפשר להניח שדבר מה נוסף היה מודבק שם.‬
‫להלן תוכן הפתק:‬
‫"אני, קייצ'י מאברה, נמצא בסכנת רצח.‬
‫אני לא יודע למה או על מי ירצח אותי.‬
‫הדבר היחיד שאני יודע...‬
‫הוא שזה קשור איכשהו לקללה של אויאשירו-סמה.‬
‫רנה ומיון חשודות.‬
‫יש יותר מארבעה - חמישה מבוגרים‬ ‫עם ואן לבן."‬
‫להלן העמוד השני:‬
‫"איני יודע איך הדברים הגיעו לכדי זה.‬
‫כנראה שאמות לפני שתקראו את זה.‬
‫למי שקורה את זה: בבקשה, חשוף את האמת!‬
‫זו משאלתי היחידה.‬
‫קייצ'י מאברה."‬
‫- בפרק הבא -‬
‫אני רוצה שתבהו בגרסה האמיתית שלי.‬
‫אני רוצה שתסלחו לגחמות שלכם.‬
‫אני רוצה שתבינו את הגרסה האחרת שלי.‬
‫כשהציקדות בוכות.‬
‫- פרק שילוח הכותנה‬ ‫חלק 1: קנאה -‬
‫תוכלו להאמין בכך?‬
‫- תרגום כתוביות: טל אורבך -‬